Előzőleg történt a Csillagkapuban:
Ez a Prométheusz. Vagy más néven az X-303.
Uram, a számítógép egy gyors energiaingadozást észlelt a naquadria cellákból.
Biztosan annyira túllépte az energiahatárt, hogy túltöltötte a reaktort.
Álljanak készen, hogy kilőjük a reaktor-modult.
Még ha tudnánk is az irányt a Földre, maximális tolóerővel is...
évekig tartana.
P3X-744.
Ha megtaláljuk a kaput, haza tudunk menni alkatrészekért, hogy megjavítsuk a hajót.
Szóval ez a dolog más, mint egy nebula-köd. Miben is?
Ez teszi olyan izgalmassá, uram. Nem tudjuk pontosan.
És csak úgy véletlenül van az, hogy a következő hűtőfázisnál éppen a közelében leszünk...
Ez csak egy kis kitérő lesz, ezredes, megígérem. Csak két órányi megállót kérek.
Hát ha csak az arckifejezését látnám,
- akkor egy kölyök jutna eszembe az édességboltban. - Csak próbálom fenntartani a látszatot, ezredes.
Csak tartsa észben, hogy a küldetés célja az, hogy épségben hazavigyük ezt a madarat.
Ronson ezredes, jelentkezzen a hídon!
Itt az idő. Csak ön után, őrnagy.
Uram, a hiperhajtómű motorjai elérték a maximális biztonsági hőmérsékletet.
- Kapcsolja le őket, Gant őrnagy. - Igen, uram. Kilépés a hiperűrből.
Carter őrnagy, mi a helyzetünk?
Nos, uram, körülbelül 49 fényévre vagyunk a legutóbbi megállótól.
Ahhoz képest, hogy a hiperhajtúmű egy Al-Kesh-ből való, ez elég jó.
Eredetileg csak tizedekkora méretű hajóhoz lett tervezve.
Már csak 5 megálló, és otthon vagyunk.
Ezredes, egy álcajelet fognak ez érzékelők. Pontosan előttünk, 3000 egységre.
- Tudja azonosítani? - Negatív, uram.
Nagyon gyorsan közeledik a pozíciónkhoz.
Általános riadó.
- Márcsak 2000 egység. - Pajzsok fel, fegyvereket tölts.
Már csak 900 egység. Nem lassít, uram.
Mikor tudunk megint a hiperűrbe ugrani?
A hiperhajtóműnek legalább két órát kell hűlnie, mielőtt újabb ugrást kísérelünk meg.
Ha ezelőtt próbáljuk meg, túltöltődhet.
Ezredes, néhány szokatlan jelet veszek, ami az idegen hajóból jön.
Letapogatnak minket, uram.
Gant őrnagy. Küldjön egy szélessávú adást. Beszélni akarok velük.
Mondja, uram.
Itt William Ronson ezredes. A Prométheusz parancsnoka.
Kérem, válaszoljanak.
Ha hallanak, békével üdvözlöm önöket.
Már csak 400 egységre van, és folytatja a közeledést, uram.
Uram, a hődetektorok gyors energianövekedést mutatnak az idegen hajóból.
- Az energianövekedés folytatódik, uram. - Ezredes, el kell tűnnünk innen.
Gant őrnagy, kezdje meg a delta-kitérőmanővert - most.
Igen, uram. Delta végrehajtása.
- Gant őrnagy, jelentést. - A pajzs 69%-on.
A fegyvereik elszívják a pajzsunkat.
- 53%. - Irányítson át energiát a pajzsgenerátorokhoz.
Lövésztiszt, készüljön tüzeléshez a parancsomra.
A fegyverrendszerek 1-6-ig töltve, uram.
1-4-ig tűz - most!
A rakétákat megsemmisítették, mielőtt elérték volna a célt.
Az idegenek fegyverrendszere továbbra is elszívja a pajzsunkat, uram. A pajzsok jelenleg 32%-on.
Minden fegyverrel tűz!
Várjon. Javaslom, hogy inkább irányítsuk át az energiát a normál hajtóművekhez.
Őrnagy?
A gázfelhő. Ha bele tudunk menni, az megnehezítheti számukra, hogy kövessenek.
A pajzsok 15% alatt!
Még a normál hajtóművek teljes meghajtásával sem tudjuk megcsinálni.
Lehetőség van arra, hogy egy kisebb hiperugrással jussunk a felhőbe.
Csak adjon néhány percet, hogy felülbírálhassam a biztonsági protokollt.
Kettőt kap.
Gyerünk, csak egy ugrás.
- Uram, a fegyverrendszer nem működik! - A pajzsok 10% alatt!
A hajótest is megsérült, ezredes.
Itt Carter őrnagy, hívom a hidat.
Híd, válaszoljanak kérem!
Itt a híd, minden fedélzetnek.
Kérem, válaszoljon valaki.
Itt Samantha Carter őrnagy, az Egyesült Államok Prométheusz nevű hajójáról.
Mint a legénység egyetlen megmaradt tagja, úgy érzem, meg kell örökítenem ez eseményeket.
Miután megtámadott minket egy idegen űrhajó,
megsebesültem, és elvesztettem az eszméletemet.
Amikor felébredtem, a hajót a legénységtől elhagyatva találtam.
Az alapvető vizsgálatok azt mutatják, hogy a hiperhajtómű működik.
A normál hajtóművek azonban üzemen kívül vannak, valószínűleg a támadás következtében.
Azt remélem, hogy a további vizsgálatokkal további válaszokat kapok.
Azonban az elsődleges feladatom, hogy megtudjam, mi történt a legénységgel.
Végigkutatva az egész hajót sem találtam senkit,
így egyetlen magyarázat van az eltűnésükre.
Az alapján, hogy egyetlen menekülőkapszula sem maradt,
arra következtetek, hogy kiürítési parancs lépett életbe az ájulásom után,
és a káoszban, amit ez okozott, engem hátrahagytak.
A normál hajtóműveket nem tudtam újraindítani.
Azt hiszem, van valami a gázfelhőben, ami megakadályozza az újraindítást.
Azonban eddig még nem tudtam megállapítani, mi a probléma.
A normál hajtóművek nélkül, amivel kikerülhettem volna a felhőből,
csak egyetlen lehetőségem maradt.
A fenébe.
Carter őrnagy.
- Teal'c? - Figyelj rám.
Öntudatodnál kell maradnod, minden áron.
- Pihennem kell kicsit. - Nem lehet!
Figyelj rám!
Megsérültél. Ha elalszol, meghalsz.
Érted?
Tudom...
Ha elalszol, meghalsz!
Van ott valaki?
Hello?
Oké...
Kiküldtem a vészjelzést, melyben megadtam a Prométheusz állapotát,
és utolsó ismert helyzetét.
Tudom, hogy több száz év is eltelhet, míg valaki foghatja.
Azonban a CSK parancsnokság tudta, merre jövünk haza,
és biztosan megkísérelnek felkutatni minket.
És reméltem, hogyha valaki a legénységből életben van,
akkor ő is segítséget fog kérni.
Azonban az én legjobb esélyem a túlélésre, ha megpróbálok egyedül hazajutni.
A számításaim alapján van elég ellátmányom még jónéhány hónapra.
És valószínűleg lesz lehetőségem megduplázni is.
Játssz velem.
Megpróbáltam megérteni, hogy miért nem képes a hajó a hiperűrbe ugrani.
A legutolsó próbálkozásomkor úgy tűnt,
hogy a hiperűrablak nem tudott addig stabil maradni, hogy a hajó beleugorhasson.
És eddig az érzékelők nem voltak képesek magának a felhőnek az összetételét sem megállapítani.
Leginkább valami olyan összetevőjű gáz alkotja, ami nem tipikus egy nebula osztályú gázóriásban.
A lényeg az, hogy megakadályozzák, hogy a hiperhajtómű elég energiát gyűjtsön össze a működéshez.
Míg ez meg nem változik, a Prométheusz biztosan itt ragadt.
Ja! Mondhatnám azt is, hogy te már le is ragadtál.
Ugyan már, Sam. Már négy órája futtatod ugyanazt a diagnosztikát.
Mintha az hinnéd, hogy majd megváltozik az eredmény.
Sam! Hello?
Tudod, hogy bosszantó vagy, mióta átlényegültél?
Nem tudtam, de most hogy kérdezed, inkább úgy fogalmaznék "je ne sais quoi". Elismerem, néha-néha.
Ne vedd magadra, de tényleg nincs most erre időm.
Ez nevetséges, mégcsak nem is vagy valóságos.
Nem is inkább rólam kell beszélni, hanem... rólad.
A tudattalan elméd része vagyok.
Szóval valóságos vagyok?
Ez rajtad áll, azt hiszem. Ezek, hogy úgy mondjam, eléggé lenyűgöző problémák.
- Daniel... - Nézd, csak egy kis segítségre van szükséged, ennyi az egész.
Vagy egyedül próbálsz boldogulni?
Te... én beszélek saját magamhoz?
Aha, alapvetően.
Igazad van. Mondasz valamit, jól jönne egy kis segítség.
Köszönöm!
Oké. Mit akarsz... akarok?
Nos...
- Azt hiszem, teljesen rosszul kezdted ez egészet. - Ez a segítség?
Figyelj ide. Már egy hete ezt a gázfelhőt kéne tanulmányozod.
Nem ez volt a valódi oka, hogy önként jelentkeztél erre a munkára?
Végre itt vagyunk,
és arra vesztegeted az idődet, hogy vég nélküli hiperhajtómű-teszteket futtatsz.
Gondolom nem vetted észre, hogy van itt egy kis gond, Daniel. Leginkább az, hogy hajótörött vagyok.
Egy olyan dologban, amit teleszkópokkal is évekig tartana tanulmányozni.
Hiszen itt van egy ritka és izgalmas valami, amit kézzelfogható közelségből tanulmányozhatsz! Élvezd a pillanatot!
Élvezzem a pillanatot?
Csak azt mondom, hogy ez valami új, valami, amivel eddig még nem találkoztunk...
És te rá sem nézel.
Úgy hangzik ez, mintha te lennél?
Daniel alig tudok gondolkodni, alig tudok ébren maradni.
Sam, le kell ellenőrizned.
Bízz bennem. Ez fontos.
Ó, Istenem...
- Hallott Sam-ről? - Igen.
Nem tűnik jónak.
18 órával elmúlt a kapcsolatfelvétel időpontja. Igen, mondhatjuk, hogy valami rossz történt.
Nos, csináltam egy listát a Csillagkapukról, amik a Prométheusz útjába esnek.
Hammond tábornok egyetértett azzal, hogy csapatokat küldjön ki, köztük minket is.
Miért?
Nos, ha valami rosszul ütött ki, talán volt esélyük elmenni a legközelebbi bolygóra, ahol van kapu.
Mely esetben haza is jöhetnének rajta, nemdebár?
Ha a hiperhajtómű akkor hibásodott meg, míg a Prométheusz úton volt,
Akkor nehezen tudják meghatározni, hogy hol vannak, és melyik bolygón.
Ez hosszú kutatásnak tűnik.
Igen, és a Tok'ra jelenleg nem tud kutatóhajót küldeni.
Megígérték, hogy végignézik az utat, amint tudják, de... tudja, végignézni a bolygókat...
Mi?
Az mi?
Az is valami.
Aha.
Hajónapló frissítés. Megállapítottam,
hogy a hajó számos része korrodálódott a gáztól, amiből ez a felhő áll.
És bár minden energiát a pajzsokba irányítottam,
kevés eredményt hozott abban, hogy megvédje a hajót.
Elszigeltem azokat a részeket, amit a korrózió megtámadott,
de ez csak elodázza a dolgokat.
Csak annyit tudok biztosan, hogyha nem találok megoldást,
a hajótest összeroskad.
"A napocska bizony elment,
amikor már nem volt semmi, amit megvilágíthatott volna..."
Ki vagy te? Mit akarsz?
"Aztán mégis adott egy kis fényt.
És ragyogott, ragyogott egész éjszaka."
Gyere, erre.
Várj!
Samantha.
Teal'c, Láttad...?
- Hát persze, hogy nem... - Azért vagyok itt, hogy figyelmeztesselek.
- Tudom, ébren kell maradnom. - Ez nem minden.
Semmi sem az, aminek tűnik.
Nos, köszönöm, de egy olyannal nem beszélem ezt meg, aki valójában nincs is itt.
Éppen ellenkezőleg. Én azt hiszem, hogy te vagy az, aki nincs itt.
Miről beszélsz?
Azt hiszem, hogy te és a legénység fogságban vagytok az idegen hajón, ami megtámadott titeket.
- Miből gondolod? - Lehetséges, hogy szondázzák az agyadat.
Így bármilyen információhoz jutnak, felhasználhajták, hogy megtámadják a Földet.
Várj...
Még ha igazad van is, és nem vagyok itt valójában,
akkor mit kellene csinálnom?
Semmit.
Teal'c. Segíts kicsit.
Rendben.
Ha megpróbálod megjavítani a hajó hajtóművét,
akaratlanul is átadhatsz a fogvatartóidnak információkat a Prométheusz technológiájáról.
Hiszem, hogy elég bölcs leszel, hogy ne tegyél semmit.
Ezt nem tehetem,Teal'c.
Légy óvatos, Samantha.
Várj! Hová mégy?
Tévedsz, Teal'c, nem egy idegen hajón vagyok!
Itt vagyok.
Ez a valóság.
Ó. Ez a valóság.
A fejsérülésem hatása egyre rosszabbodik.
Nem tudom, hogy meddig bírom még.
Az egyetlen esélyem a túlélésre, ha kiszabadítom a Prométheuszt a gázfelhőből,
akár a normál, akár a hiperhajtóművet használva.
De bármelyiket próbálom is, mindkettőnek megvan a kockázata.
Azzal, hogy légtelenítek számos szintet,
remélem elég tolóerőt nyerek, hogy megmozdítsam a hajót.
Gyerünk.
Ne!
Hello?
Itt vagy?
Hé!
Elmondtam már a legújabb elképzelésem? Elég tuti.
Elvesztettél valamit?
- Láttál egy...? - Kislányt?
- Igen. - Nem.
- Tudod, nem nézel ki túl jól. - Aha.
Szóval, a teóriám.
Mi van akkor, ha ez a felhő nem csak gázok összessége,
hanem érző lény?
Mondjuk, hogy a felhő él, Sam.
- A felhő él? - Igen. Egy érző lény,
vannak érzései, emlékei... Egy űrszülött idegen lény, ha úgy tetszik.
- Ez őrület. - Mi másért rongálná meg a hajót?
Mert a gázok korrodálnak.
Vagy mert valamiképpen megsérült, amikor belerepültünk.
A lényeg az, hogyha beszélnénk hozzá...
talán elengedne minket.
Azt akarod, hogy beszéljek a felhőhöz?
Nem éri meg megpróbálni?
- És hogy kellene csinálnom? - Vajon miért van az a kislány a hajón?
Talán ő a fizikai kivetülése a felhőnek.
Menjünk tovább, talán ő a módja, hogy kommunikáljanak velünk.
Daniel, ez..
ez nem segítség.
Beszélj vele, Sam.
"Ragyogj, ragyogj kis csillag,
nagyon kíváncsi vagyok,
hogy mi is vagy te"
- Az anyám énekelte ezt nekem valaha. - Milyen érdekes.
- Annyira fáradt vagyok. - Nem alhatsz. Még nem.
- Miért? - Mert beszélnünk kell.
Egyél. Segít megtartani az erődet.
- Van neved? - Grace vagyok.
- Ki vagy te? - Hisz' tudod.
Nem, nem tudom.
Az apád vagyok.
Apu?
Tudom, hogy furcsán hangzik, de elérünk bizonyos korba,
eljön egy életkor, amikor újragondoljuk, hogy mi rosszat tettünk szülőként.
- Ne érts félre... - Tudom. Nem nézek ki túl jól.
Olyan sok mindent akartam, hogy elérj, Sam.
És nézd most milyen helyzetbe hoztalak.
Hát a masszív fejfájás teljesen elveszi az élét.
Boldog vagy, Sam?
Mi?
Csak válaszolj a kérdésre.
Nos, jelenleg elég rosszul érzem magam, de általában boldog vagyok, hát persze.
Nem, nem vagy az. Elégedett vagy. Megelégedett.
Kézben tartod magad.
- És ez a gond. - Oké. Nem tudlak követni.
Úgy tűnik, hiányzik valami nagyon fontos az életedből.
A szomorú az, hogy nem is tudod, miről beszélek.
Apu, boldog vagyok!
Olyan dolgokat csinálok, amiről más emberek csak álmodoznak.
- Hihetetlen életem van. - És mégis egyedül vagy.
Nos, mostanában a randizással egy kicsit lassítok, de...
éppen egy űrhajón táborozok.
Nem, mindig.
Amíg az anyád élt,
megmutatta nekem az ambíción és karrieren túli világot.
Értelmet adott az életemnek, egyensúlyt hozott.
És megtiszteltetés volt vele tölteni azt a rövid időt is.
És ha megint fiatal lennék, és először találkoznék vele,
és előre látnám a jövőt,
akkor is megtenném újra.
Ez a szerelem.
Sam, tudom, hogy azért tagadod meg magadtól ezt az élményt,
mert azt hiszed, hogy csak fájdalom lehet a vége, és magány.
Itt az ideje, hogy elengedd azokat a dolgokat, amelyek megakadályozzák, hogy megtaláld a boldogságot.
Megérdemled, hogy szeress valakit...
és hogy viszontszeressenek.
Jelentést, ezredes.
Ez egy felesleges megálló volt, uram. Legalábbis ezek a népek még sötétebbek voltak, mint ez első banda.
Valóban primitív életközösségben éltek.
De bárhogyis, nem látták jelét semmilyen hajónak.
Valami újság a Tok'ra-tól?
Végrehajtottak egy előzetes vizsgálatot a Prométheusz útján.
De nem találták semmi nyomát a hűtéshez megadott koordináták környékén.
- Feltételezi, hogy irányban maradtak? - Most terjesztették ki a mélyűri keresést
az útjuk közelébe eső rendszerekre.
Remélhetőleg hallunk valamit tőlük nemsokára.
Nem akarom hallani...
Jó. Most nem vagyok hangulatban.
Rendben! Mi van?!
Amikor Maybourne ezredes és te ragadtatok odakinn,
Carter őrnagy is hasonlóképp frusztráltnak tűnt.
Kétségbeesett a lehetőség miatt, hogy sosem lát téged újra.
- Te nem? - Dehogyisnem...
Olyan vagy nekem, mint egy testvér, O'Neill.
Mennyi is vagy... úgy 140?
Talán egy kistestvér. De nem ez a lényeg.
Nézd, Teal'c. Tudom, mit akarsz elérni.
És nagyra értékelem.
Ki akarod próbálni?
Pedig vicces.
Emlékszem, hogy kislányként kíváncsi voltam, hogyan tud egyáltalán létezni egy buborék.
Mostmár tudom, hogy van felületi feszültség. A molekulák közötti bizonyos összetartó erő...
Uncsi!
Tessék, próbáld.
Látod? Vicces.
Igen.
Rendben, Carter, gyerünk, talpra, rajta.
Kíváncsi voltam, hogy mikor kerül elő.
- Csak üldögél ott? - Túl fáradt vagyok, uram.
Samantha...
a képzeleted szüleménye vagyok, és mégis uramnak hívsz?
Megszokás, bocs'.
- Akkor most megmented magad, vagy mi lesz? - Megpróbáltam.
- És csak így feladod? - Csak nem tudom, még mit tehetnék.
Majd kigondolsz valamit.
Beszélgethetnénk csak úgy?
Mintha barátok lennénk.
- Barátok... - Hé!
Most magaddal beszélsz. Szóval lehetsz őszinte.
Mi lenne, ha otthagynám a légierőt?
Megváltoztatna valamit, vagy csak jó ürügy lenne?
- Sosem kérnélek arra, hogy feladd a karriered. - Mert nem érzel semmit irántam?
- Carter... - Mert ha tudnám, akkor azonnal megtenném.
- Ilyen könnyedén? - Nem mondtam, hogy könnyű lenne.
És mi akadályoz, ha tényleg tudni akarod?
Próbálkozom...
Talán nem én vagyok itt a probléma.
Nézz szembe vele, nem vagyok én ilyen bonyolult.
- Én? - Sam...
Sam, rám kockázat nélkül lehet fogadni.
Úgy tűnik, hogy rád gondolva, csak úgy teszek, mintha te gondolkodnál.
Nincs rá esély, hogy másvalaki legyek.
Jacob-nak igaza volt.
Te többet érdemelsz.
Én mindig ott leszek neked, nem számít mi történik.
Higyj nekem.
Most mi van?
Menj, rántsd ki a segged a bajból.
Még egy dolog utoljára...
Hagyjuk...
- Mit akarsz? - Ezt hogy érted?
Bárki is vagy, tudom, hogy valami okból nem tűnsz el. Miért vagy itt?
Mit akarsz tőlem?
Én nem akarok semmit, csak te.
"Utazván a sötétben, megköszönöm apró fényedet"
"Hogy láthatnám hová lépek, ha te nem ragyogsz úgy?"
- Mit nézel? - Ez bonyolult.
Magyarázd el.
Megpróbálom megmenteni magam a buborékkal.
Hogy?
A hiperhajtómű nem indul be teljesen a felhőben, de talán nem is kell neki.
Ha letölteném a hajó alakját a hiperhajtómű sugárzójába, elméletileg létre tudnék hozni egy..
átmeneti hiperablakot a hajó körül, így kikerül a felhő téridejéből, és ki tudom vinni innen.
Remélhetőleg ehhez elég ideig működnek a normál hajtóművek.
- Ügyes. - Aha.
Sam, mit csinálsz?
Azt hiszem, megkísérli kimenteni a társait.
Ez őrület. Menjünk vissza a Földre, és hozzunk segítséget.
- Nincs rá idő. - Egyetértek.
- Az idegen hajó túlságosan hatalmas. - Befognátok végre?! Hagyjátok dolgozni.
Itt Samantha Carter őrnagy, az Egyesült Államok Prométheusz nevű hajójáról.
Hallanak engem?
Úgy gondolom, ugyanakkor ragadtak itt, mint én.
Az egyetlen különbség, hogy én megtaláltam a kiutat.
Kössünk üzletet. Adják vissza a legénység minden tagját épen, hagyjanak elmenni,
és segítek kijutni innen. Megegyeztünk?
Mi a pokol történt?
Hosszú történet, uram, csak várjon egy kicsit.
Aktiválok egy hiperűr-buborékot az idegen hajó és körénk.
- Kivisszük őket magunkkal a felhőből. - Őrnagy?
Utána mindent megmagyarázok, uram.
És most?
Meglátjuk tartják-e magukat az alkuhoz.
Jól csinálta, őrnagy.
Uram, az engedelmével, most felmenteném magam a szolgálat alól.
Persze.
Vigyék a gyengélkedőre.
Hello.
Jack?
Megbocsát?
Elnézést, uram.
Igen, nos...
Egy hosszas önkívület összezavarhatja az embert.
Mennyi ideig voltam odakinn?
Az viszonylagos, Carter, a tér-idő kontinuumon múlik.
- Uram... - Négy napig.
Megesküdtem volna, hogy hetek voltak.
Teal'c és Daniel is üdvözli.
Egy kis murit terveznek, amint újra lábraáll.
És lesz torta is.
- Torta? - Az én ötletem volt.
Alig várom.
Szüksége van valamire? Újság, jojó?
Jól vagyok.
Igen, jól van.
Köszönöm, uram.
Mit?
Semmit.
Tehát semmit. Abból sokat tudok adni.
Visiontext Subtitles: Sarah Emery fordította: milan_@mailbox.hu